Iisuse !
Mă aude cineva ? Am nevoie de puțin ajutor.
Trăiești !
E-n regulă.
O să trăiești. Poți să te ridici ?
Te-am prins.
Cum adică... m-ai prins ?
Ești pe o barcă. Barca mea.
Cum... am ajuns aici ?
Poate-mi poți spune tu ?
Bine ?
Eram moartă... Eram sigură de asta...
Dar nu ești. Acum ești în viață.
- De ce trăiesc ? - Nu știu. Erai în năvodul meu.
În năvod ?
Erai înecată, ai înghițit multă apă. Te scufundai...
Nu mă întreba cum s-a întâmplat.
- Hai. Ți-e frig ? - Da.
Haide.
Vino cu mine. Hai.
Ai răcit, trebuie să mergi la spital.
- Nu. - De ce nu ?
Pentru că sunt bine.
Trebuie să te vadă un doctor, după o chestie ca asta.
Nu, nu trebuie !
- Nu vreau să văd pe nimeni. - Atunci, să dispar și eu ?
- Pe tine nu mă deranjează să te văd. - Nu te deranjează să mă vezi pe mine !
Foarte drăguț !
- Ce-ai spus ? - Cei mai mulți oameni o fac.
- Eu, nu ! - De ce nu ?
- Pentru că m-ai pescuit... - Salut !
Iisuse ! Chiar nu vrei să te vadă oamenii !
Cum te cheamă ?
Nu știu...
- Ți-ai pierdut memoria în apă ? - Poate...
- Am auzit că se mai întâmplă. - Chiar așa ?
Oamenii se lovesc la cap, uită, dar le revine memoria după aceea.
Tu cum te numești ?
Numele meu e Syracuse. Prietenii îmi spun Circus.
De ce ?
- Ca să se știe că sunt un clovn. - Un clovn ?
- Într-un circ ? - Ceva de genul ăsta.
- Cred că eu o să-ți spun Syra... - Syracuse. E-n regulă.
Lasă-mă să te duc la un spital. Am o mașină pe țărm.
Nu !
- Ești una dintre azilantele alea ? - Ce ?
Din cele care înoată din Arabia ?
- Sunt o mulțime... - Lasă-mă să plec, atunci.
Chiar vrei să te îneci ?
- Aș putea s-o fac de două ori ? - Poți să mori doar o dată cu adevărat.
Te rog, nu am nevoie de spital.
Știu un loc. Acolo nu te vor vedea oamenii.
Haide.
Al cui e acest loc ?
A fost al mamei mele.
Aici locuia ?
Din când în când. Era cam singuratică.
- Singuratică... - Ca tine. Nu-i plăceau oamenii prea mult.
De ce ?
Era cam... țigancă.
Unde-i acum ?
E cu Creatorul ei.
Adică e moartă ?
Da.
- Ca mine. - Tu nu ești moartă.
Nu, dar aș fi putut să fiu.
Aici ai niște sandvișuri. E prânzul meu.
Am avut o partidă de pescuit ciudată azi și am uitat să mănânc.
Mulțumesc.
Pot să te las, acum ?
- Dacă trebuie... - Trebuie.
Trebuie să ajung undeva.
Bine.
"Bine" ?
- Te-a așteptat. - Știu, îmi pare rău, a intervenit ceva.
Programarea e la 18:00. E supărată.
Știu, o să mă revanșez. Ce face puiul meu ?
- Uite așa. - Pa, mama.
- Trebuie s-o dai în bară, nu ? - Da, e ceva genetic.
Hopa sus.
- Ceva ciudat sau minunat ? - De ce întrebi mereu asta ?
Nu știu, Annie.
E ca un fel de dorință.
Dorință ?
Da, ca ceva ciudat sau minunat să ți se întâmple.
Nu, tată, nu mi s-a întâmplat nimic ciudat sau minunat.
E bine, atunci.
DIALIZĂ MOBILĂ
Bună.
- Doctor Hanna, nu e ? - Nu, tocmai a plecat.
Mă gândeam că o s-o găsesc aici.
A apărut ceva în Cork.
Cât o să dureze ?
Ca de obicei, cam o oră jumătate.
Are vreo carte la ea ?
N-are nicio carte. Poate o să-i spun o poveste.
Sunt înăuntru, dacă aveți nevoie de mine.
Acum, hai.
Hai, ce ?
Ai spus că o să-mi spui o poveste.
Bine.
- A fost odată ca niciodată... - Mereu trebuie să înceapă așa ?
Așa încep poveștile.
- Și era, odată, într-o vreme minunată ? - Da.
A fost odată, într-o vreme minunată.
Și a fost și o vreme de restriște.
Cum te simți, draga mea ?
Nu-ți face griji pentru mine.
Continuă.
A fost odată ca niciodată...
... un pescar.
Și a tras de năvodul lui.
Și acolo era o fată.
- Și ? - Și ce ?
Ce era ea ?
- Ce era ? - Era o sirenă ?
Nu.
Nu era o sirenă.
- Era o selkie, atunci ? - Ce-i aia "selkie" ?
Un fel de femeie-focă, care cântă de pe stâncile pe care stau focile.
Cine ți-a spus asta ?
Învățătoarea.
Iese din mare și își pierde haina de focă.
Trăiește pe uscat până o cheamă marea înapoi.
Asta n-avea o haină de focă... Orice-ar fi aia...
Părea să-și amintească cum se îneca.
Și ?
Asta-i tot.
E o poveste de rahat.
Poate.
Îți amintești de chestia aia pe care am comandat-o la CRC ?
- Ce chestie ? - O să-ți arăt.
Îți place ?
Ar trebui să te odihnești în el cât mai mult, până-ți revii.
- Bine ? - Bine.
- Acum ai energie, nu, Annie ? - Energie !
Uită-te la asta, Alex !
Dar nu trece peste trepte.
- Tata ți l-a cumpărat ? - Nu, CRC.
Mă gândeam eu. Cum a fost la pescuit, Circus ?
- Syracuse. - Syracuse, cum a fost la pescuit ?
La fel. Ne mai vedem.
- Când ? - Mâine.
Te-ai întâlnit cu doctorul ?
- Nu era acolo. - Asta pentru că ai întârziat, nebunule.
- Clovn. - Da, da, clovnule.
Face teste, Circus. Ea are nevoie de rinichi...
- Ceva legat de... cum îi spune ? - Compatibilitate.
- Înțelegi ce înseamnă asta ? - Trebuie să se potrivească.
E grupa de sânge, clovn afurisit ! Trebuia să-l întrebi dacă mai știe ceva.
La revedere !
Mai ești acolo ?
- Credeai că am plecat ? - Nu.
Credeam că am visat.
Că ai visat cum mă pescuiești din apă ?
Cam așa ceva.
- Mai visezi acum ? - Aia e haina mamei mele ?
Scuză-mă. Trebuia să-mi spăl rochia.
Asta nu se potrivește cu visul.
- Nu ? - Nu.
Era grasă, mama mea.
Și cam ciudată.
- Ciudată ? - Da, nu era ca tine.
Pot fi și eu ciudată.
Ca noi toți.
- Te duci la pescuit ? - Da.
Mă gândeam să mai prind încă una.
Încă o fată ca mine ?
Da, poate că e plină marea de fete.
- Pot să vin și eu ? - Nu.
- De ce ? - Credeam că nu vrei să fii văzută.
O să mă ascund iar.
Și aduce ghinion.
- O fată pe vas ? - Pentru pescuit.
Ai avut noroc la pescuit în ultima vreme ?
Nu.
Bine, atunci. Urcă.
Ce melodie cântai ?
Una oarecare.
- Dar ți-o amintești ? - Da.
Îți amintești cum te cheamă ?
Poți să-mi spui Ondine.
E drăguț. Ce înseamnă ?
Apărută din apă.
Ondine înseamnă "apărută din apă" ?
Ondine era fata care a apărut din apă.
Când ?
Cu mult timp în urmă.
Vrei să mă ajuți ? Du cușca acolo.
- Sunt goale ! - Așa sunt.
Te-a furat cineva ?
Sper că nu.
O, Doamne !
Ce e ?
Te joci cu mine ?
Nu.
Ce-ai făcut ?
- Am cântat. - Da, știu.
Vino aici.
Cântă din nou, vrei ?
Iisuse ! Îmi aduci noroc.
Noroc ?
- Eu n-am avut prea mult. - Toți au nevoie de noroc ?
Da. Dar nu toată lumea are noroc.
Poate că e rândul tău ?
Ar fi frumos.
Vino aici.
Ajută-mă să le leg cleștii.
Îl pui între picioare, ca să nu te poată prinde.
Și le pui uite așa...
- Ce faci cu ei ? - Tu ce crezi ?
- Îi mănânci ! - Nu, îi vând.
Mereu prinzi atâția ?
Nu, aproape niciodată.
Bun.
Poftim. Strânge-i.
Apucă așa.
N-a fost doar cântecul, să știi. Nu se putea...
- Nu. - Erau deja în cușcă.
Îi pun aici.
De ce îi arunci înapoi ?
Pentru zilele ghinioniste.
Restul îi vând.
- Vom lua ceva pe ăștia. - Noi ?
Împărțim prada.
Tu ai cântat...
Numai să nu cânți pentru toată lumea.
Urcă în mașină. Vom lua 20 de euro pe kilogram.
Nu vreau să mă întâlnesc cu nimeni.
M-ai întâlnit pe mine.
Ești singurul.
Bine.
- Bună, Mary. - Bună, Circus.
- Te-ai descurcat bine astăzi. - Da, era și cazul.
- Și spuneau că nu mai sunt homari ! - Așa spuneau ?
- Mulțumesc mult. - Cu plăcere.
Pot să te ajut cu ceva, Circus ?
Tracie, asta ți-ar veni ?
Vrei să o încerc ?
Bine.
E puțin strâmtă aici.
- Cel puțin nu ești invizibilă. - Cum ?
Nimic, o iau.
Pentru cine ?
Pentru Annie.
N-o să-i vină lui Annie !
Îi va veni cândva.
- Ce crezi, Circus ? - Cred că ăsta nu e numele meu.
Scuză-mă... tată.
Îți fac probleme ?
Nu, sunt invidioși. Câți dintre ei au scaun cu rotile ?
Și încă motorizat !
Ce facem ?
- Voiam să te conduc acasă. - Să ne luăm la întrecere.
- Poți ? - Da.
Bine, atunci.
- Deci, care-i povestea ? - Cântă.
Cine cântă ?
Fata din povestea pe care ți-am spus-o.
- Aceea cu pescarul ? - Da.
Ea le cântă peștilor și el îi prinde.
- Ești sigur că nu visezi, tată ? - Să visez ?
Da. Ești sigur că nu e vreo dorință ciudată de-a ta ?
- Unde ai învățat astfel de vorbe ? - Merg la școală !
- Iar eu n-am fost ? - Nu. Să fim sinceri, n-ai fost.
- Îți miști buzele când citești. - Și asta e rău ?
Nu, dar înseamnă ceva.
- Deci, cântă, zici ? - Da.
Un cântec într-o limbă pe care el n-a mai auzit-o.
- Aia e selka. - Selka ?
Un fel de limbaj al focilor. Și știi de ce cântă ?
- De ce ? - În felul ăsta comunică sub apă.
Nu vorbesc, ci cântă.
- Deci homarii ăia au auzit-o cântând ? - Care homari ?
Voiam să spun... că sub apă ei o aud cântând.
- Rezidenții adâncurilor. - Ești sigură ?
E o focă, nu e om.
Arată ca un om.
- În poveste ? - Da, în poveste.
- A cui e povestea asta ? - A mea.
- Tu ai inventat-o ? - Da, pentru tine.
Ce planuri ai în weekend ?
Mă antrenez cu noul meu scaun cu rotile.
Curios.
- Ți-am adus niște lucruri. - Lucruri ?
- Cumpărături. - Cumpărături ?
Mâncare și altele...
Chiar și o fată apărută din apă trebuie să mănânce, nu ?
Are nevoie de haine...
Trebuie să legi șireturile.
Mai curios și mai curios !
Știi ce mărime port ?
Tracie de la magazin arată ca tine.
Poartă mărimea ta.
Mulțumesc.
- Pot să... ? - Cum ?
Pot să fac curat pe aici ?
Cred că da.
Cât rămâi ?
- Depinde, cred... - De ce anume ?
De tine.
De mine ?
Dacă depinde de mine, poți rămâne pentru totdeauna.
- Pentru totdeauna ? - Pentru totdeauna.
Fericiți până la adânci bătrâneți...
A fost odată ca niciodată...
Îi spuneam fiicei mele o poveste.
O poveste cu zâne.
Care-i povestea, tată ?
Bună, Annie. Ce faci cu atâtea cărți ?
- Fac cercetări. - Ce cercetezi ?
Ceva despre foci ?
Numele meu e Syracuse și sunt alcoolic.
Nu face pe amuzantul, Circus. Aici nu suntem la Alcoolicii Anonimi.
Nici nu există așa ceva în orașul ăsta, părinte.
N-am băut de doi ani, șapte luni și 18 zile.
Acolo, acum, aș fi primit aplauze, părinte.
- Unde ai văzut asta ? În filme ? - Da.
Mulțumesc.
Deci, spune-mi.
Am avut un vis, părinte.
Am fost la înmormântarea lui, ea era lângă mine și am intrat din nou în panică.
- Poate că încă mai vrei să fii cu ea ? - Nu.
Intrasem în panică pentru că eram iar cu ea.
Nu se mai poate întâmpla. Ea încă mai bea.
N-o vreau decât pe Annie.
Poate ar trebui să vorbești cu cineva despre asta, Circus.
Mă numesc Syracuse și vorbesc cu tine.
Nu, mă refeream la un psihoterapeut.
Pot să te pun în legătură cu unul, dacă-mi permiți.
Nu-ți permit.
Vorbesc doar cu tine, pentru că e ceva secret.
Când te vei simți în stare, spune-mi și aranjez lucrurile.
Până atunci, încearcă să-ți controlezi sentimentele.
Altceva ?
Presupun că mai este ceva.
Da, am furat.
O, Doamne !
Ce-ai furat, Syracuse ?
Niște haine de damă.
O, Doamne !
Nu-mi place deloc asta, Syracuse. E un comportament deviant...
Nu e ceea ce crezi, părinte. Nu ăsta e motivul.
Atunci, care e ?
Le-am furat pentru că mi-era jenă să fiu văzut că le cumpăr.
- Pentru ce-ți trebuiau ? - Pentru o fată pe care am cunoscut-o.
O fată ?
Unde ai cunoscut-o pe fata asta ?
Am scos-o din apă cu plasa.
- Cu plasa ? - Cu plasa pentru pescuit.
Glumești, desigur, Syracuse.
Nu.
Nu glumesc.
Poate visez...
Dar m-am întors la barcă astăzi dimineață și era acolo.
Și și-a petrecut... noaptea pe barcă ?
- Nu. - Nu ?
Atunci... unde doarme fata asta ?
N-o să-ți spun.
- Nu te pot forța, nu ? - Nu.
Și nici nu poți spune cuiva.
Nu. Buzele-mi sunt pecetluite.
Dar o să mă ții la curent cu desfășurarea evenimentelor, Syracuse ?
Cu siguranță, părinte.
O să vii la slujbă duminică ?
Știi bine că nu, părinte.
Cred că da. Profiți de locul ăsta...
... doar pentru că nu există Alcoolicii Anonimi în orașul ăsta.
Și nu vrei să spui câteva rugăciuni în timp ce ieși ?
- Ce citești, Annie ? - Pentru școală, despre selkie.
Selkie ? Asta e din Scoția, nu-i așa ?
Asta nu e.
Mai curios și mai curios.
Ce-i asta ?
Ceea ce i-a spus Alice, Iepurelui Alb.
Încă o dată ?
Mai curios și...
... mai curios.
Vezi ? Știam eu că erai adevărată.
Eram adevărată ?
Da, știam că nu era o poveste.
Despre ce era povestea ?
Despre pescarul și fata din năvod.
Tata mi-a spus o poveste despre tine.
Tatăl tău e Syracuse ?
Da, pescarul.
Ai puteri magice ?
- Tu ai ? - Știi bine că nu.
Nu ai ?
Poți să mă faci mai bine ?
- Mai bine ? - Sunt bolnavă.
Am rinichi disfuncționali. Nu ți-a spus ?
- Cum te cheamă ? - Annie.
Annie.
Eu sunt Ondine.
Ondine.
Mă uit după membrane.
Și ?
- Te-am dezamăgit ? - Ondine e din franceză, nu ?
Ce face o selkie franțuzoaică aici ?
Cine spune că-s franțuzoaică ?
Te-ai pierdut, nu-i așa ?
Da, presupun că m-am pierdut.
- Ți-e frig ? - M-a apucat deodată.
Pentru că acum ești pe pământ. Habitatul tău natural e în apă.
Se pare că știi multe despre mine.
Da, am citit.
Am făcut cercetări.
Vrei să intri ?
Dacă trec pragul ai putea să mă deochi.
- Ce-i ăla "deochi" ? - E ceva neplăcut, deochiul.
Poate în apă te simți mai bine.
Mai bine decât cum ?
În unele zile mă simt rău încontinuu. Te simți mai bine în apă ?
Nu sunt sigură că înțeleg ce vrei să spui.
Haide. Să nu încercăm să ne prostim una pe alta. Amândouă știm adevărul.
Și, fără sinceritate, n-are rost să fim prietene.
Deci o să fim prietene, de-acum ?
Am putea fi.
Dacă ne jucăm cărțile cum trebuie.
Așa că vreau să fii precisă.
Te simți mai bine în casa ta, din adâncul mării ?
Cu siguranță simți ceva diferit.
Și știu, acolo nu vorbești, ci cânți.
Da, cântatul e mai bun în apă.
Dar răceala apei ?
Te obișnuiești cu ea.
Bineînțeles, ai haină de focă, nu-i așa ?
Haină de focă ?
Uite, nu e cazul s-o dai pe după cireș. Cunosc lucrurile astea, le-am studiat.
Atunci, povestește-mi despre haina mea de focă.
O pierzi când ieși din apă.
Și nu te poți întoarce înapoi, până n-o găsești din nou.
Și dacă o găsești, și o îngropi în pământ,
poți rămâne șapte ani și să plângi șapte lacrimi.
Dar după ce se termină plânsul, o ființă ca tine poate găsi o fericire neașteptată,
alături de un... Cum îi spune ?
- Nu-ți găsești cuvintele ? - Pământean ! Asta e.
Femeile selkie descoperă adesea o fericire neașteptată alături de un pământean.
Și asta-i tot ceea ce știu.
Asta e casa bunicii mele.
Lui îi este dor de ea.
- Dar tu unde stai ? - Cu mama.
Și nu e în adâncul mării.
O să se întrebe unde sunt.
O să te mai văd ?
Obrazul tău e ud.
E una din cele șapte lacrimi ?
Poate.
Mai ai șase rămase.
Te pot ajuta cu ceva, Circus ?
Ai vreo carte despre selkie ?
Da, avem, dar în mod ciudat, au dispărut pe moment.
- Da ? - Vrei să i le citești fiicei tale, nu ?
Annie ?
- Face un referat despre asta. - Da.
Încercam s-o ajut. Să mai înainteze.
Ești un tată bun.
- Poți să faci cascadorii, Annie ? - Cum, cascadorii ?
Cascadorii ca asta.
N-am nevoie de vehicule pentru recreere.
- Deci e numai pentru specialități ? - Nu "specialități", ci "nevoi speciale".
- Nu-i așa, Annie ? - Da.
Vezi, retardatule ? Spune-o !
- Nevoi speciale... - Nevoi speciale, Annie.
Mă lași o tură ?
- Plutește ? - Nu cred că e amfibiu.
"Nevoi speciale" pe naiba.
Haideți, băieți.
- Mama este ? - Nu.
S-a întâmplat ceva ?
Tu ce crezi ?
- Ai rămas fără baterie ? - S-a udat.
Hai, nu mușc.
Doamne, ce mare ești.
Spuneai că sunt selkie în Scoția ?
Da.
Noi i-am inventat pe selkie.
În Insula Skye.
Adică, i-ați descoperit ?
Nu, e o chestie scoțiană.
Poftim.
Nu vorbește ca tine.
Cine ?
Avem secrete tale, nu ? Micuțo ?
- Ai putea spune "mulțumesc". - Mulțumesc.
Cu plăcere.
Vrei să vii din nou ?
- La pescuit ? - Numai dacă vrei să cânți.
Promiți să nu văd pe nimeni decât pe tine ?
Promit să nu vezi pe nimeni decât pe mine.
Înoți în rochia mea ?
E cadou. De la un pescar.
- Te pot ajuta ? - Poți ține cârma.
Drept înainte, pe mare.
Ține-o dreaptă, da ?
Barca controlului pescarilor.
Nu prea poți controla o barcă cu piciorul.
- Nu mă descurc bine ? - Nu, n-am spus așa ceva.
Uită-te la asta !
- Doamne ! - Ce ?
E ciudat. Somon.
Ciudat ?
Nu prinzi somonul la trawler.
- La trawler ? - Doar la plase întinse.
Mai curios și mai curios.
Unde ai auzit asta ?
- Alice a spus-o. - Iepurelui Alb ?
- Annie spune asta. - Annie ?
Fata mea.
Iisuse !
La naiba.
- Ce e ? - O să urce la bord.
Bună...
- Văd că ai prins somon. - Da.
- Cum i-ai prins ? - La trawler.
- Și te aștepți să credem asta ? - Nu, dar e adevărat.
- Arată-ne plasele tale. - Înăuntru.
- Nu sunt ude. - Știu.
- Cum le-ai uscat ? - Nu le-am uscat.
V-am spus, nu le-am folosit.
- Ai o fată acolo, Circus. - Unde ?
În plasa ta.
- E ceva ilegal ? - Nu... Doar ciudat.
- Și o puteți vedea ? - E chiar aici, în fața mea.
Întreab-o cum am prins somonii.
- Cum i-a prins ? - Cu troliul.
Și vrei să credem în poveștile cu zâne ?
Da.
Ce-a spus ?
A spus că da.
Atunci, trebuie s-o credem.
Închideți-o, flăcăi.
Deci ? Te-au văzut !
E-n regulă ?
- Nu. - E o ușurare, într-un fel.
Înseamnă că nu exiști doar în imaginația mea.
- Vor vorbi ? - Sigur că da.
Ce vor spune ?
Alege... Circus, clovni, somoni, o fată...
Mă duc în port. Vrei să te las acolo ?
- S-a sfârșit, nu ? - Ce anume ?
Am fost văzută.
E un oraș mic. Toată lumea se holbează.
- Poți s-o mai spui o dată. - Ce-i rău în a fi văzută ?
Nimic.
Când arăți bine...
Tu arăți bine.
- Trebuie să-i declar pe ăștia, Circus. - I-au văzut, deja.
- Cine ? - Controlul pescarilor.
Sunt în regulă, crede-mă.
Mulțumesc, Mary.
Pot să-ți cumpăr un cadou ?
Niște haine. Dar pot să aleg eu, de data asta ?
- Nu-ți place rochia ? - Nu, îmi place, dar...
... desuurile ar putea fi mai bune.
- Nu-ți vin ? - Mă strâng la colțuri.
Ai colțuri ?
- Știam eu că nu e o poveste. - Ce nu era o poveste ?
Ești un povestitor de rahat, oricum. Știam eu că e ceva adevărat.
Ondine, ea e fiica mea, Annie.
- Ne-am cunoscut înainte. - E adevărat.
Ce facem ?
- Cumpărăm haine. - Bine.
Orașul ăsta poate fi considerat... o provocare în domeniul croitoriei.
Ce înseamnă asta ?
Coșmarul unui supermodel.
Fetele selkie poartă lenjerie ?
De ce nu ?
Poartă chiloței din alge marine și sutien din scoici.
Dar asta numai sub apă.
Aici n-ar merge.
Nu mă gândeam să le cumpere pe toate astea, tată. Doar o selecție.
Acolo am găsit-o. În Ron Carraig.
Știi ce înseamnă ?
Stânca Focilor ?
E un fel de sanctuar. Pentru cele de felul ei.
- De felul ei ? - Da.
Genul celor care se îmbracă bine.
Ce crezi ?
Sunt sigură că ar trebui să ne întrebăm ce cred ei.
Ai făcut curățenie.
La fel ca Alba ca Zăpada.
- E în regulă ? - Eu nu sunt un pitic, să știi.
Sunt mică, dar nu sunt un pitic.
- Cine-i Alba ca Zăpada ? - Nu contează.
Ea nu înoată.
Tu știi să înoți, Annie ?
Nu. Nu există piscine în oraș și n-am putut să iau niciodată lecții.
Cred că te-ar relaxa mult.
Asta dacă nu ți-e teamă de apă.
Nu mi-ar fi teamă de apă dacă aș avea o creatură a apelor lângă mine.
Bine, atunci. Hai.
Ce să port ?
Desuuri.
A plecat, deja.
- Unde ? - La rulotă.
Acolo doarme ? Iubita ta din apă ?
Mă gândeam s-o duc undeva astăzi.
La concursurile marine.
La Trivia ? Să vă scufundați după niște perle ?
Ceva de genul ăsta.
Ce fel de povești învârți ?
Relaxează-te.
Fă pluta.
Te țin eu.
Ușor. Vezi ?
- Ești o creatură a apelor. - Crezi ?
Știu sigur.
Relaxează-te.
Bun, hai pe ponton.
- Ce-i aia ? - Ceva ce-am găsit.
Ți-ai găsit haina de focă ?
- Poate. - O vei îngropa ?
- Ai vrea s-o îngrop ? - Da, pentru că o să rămâi aici șapte ani.
Ți-ar plăcea asta ?
Mi-ar plăcea mult.
- S-o îngropăm, atunci, zici ? - Absolut.
Ajută-mă.
O să-mi amintesc unde e ? Peste șapte ani ?
Privește.
17 pași.
Și e secretul nostru. Nu spunem nimănui.
Știi, tată, că dacă-și îngroapă haina de focă, rămâne șapte ani pe țărm ?
- Annie ! - E adevărat.
Alături de... Cum îi spune ?
- Pământean. - Doar dacă soțul-selkie n-o cere înapoi.
- Eu n-am soț. - Poate nu-ți amintești, dar ai.
Toate fetele-selkie au.
Și ultimul lucru, tată, e că poate să îndeplinească o dorință.
- Te rog, Annie ! - Dacă ești o selkie, poți !
Atunci nu sunt selkie.
Bine, nu ești selkie.
Deci nu ești o selkie. Dovedește-mi !
Ce ?
Annie !
Iisuse !
Annie ! Dă-mi-o mie.
Vino, dragă. Te-am prins.
Iisuse, ce s-a întâmplat ?
- Frânele n-au... - Ce ?
- Frânele n-au ținut. - Lasă-mă să te văd.
- Haide. - Am avut noroc, nu ?
- Cum, noroc ? - Că poate respira sub apă.
Iisuse.
- Ce s-a întâmplat ? - A căzut în apă de pe doc.
Frânele n-au ținut pe ponton. Ea m-a salvat.
Iubita ta din apă ?
Haide, să te duc sus, să te usuc.
Frânele nu s-au dus, nu ?
Nu, a făcut-o intenționat.
De ce a făcut-o ?
Să mă testeze, poate. Să vadă cât aș face pentru ea.
Ciudat, mă simt ca acasă.
Cine e femeia asta, Annie ?
E din Insula Skye. A înotat de-a lungul coastei până aici.
Și dacă e adevărat ?
Imaginează-ți că s-ar umezi puțin
și i-ar fi puțin mai rece pe ici pe colo.
Oprește-l, mamă. Închide ușa.
Clovnul tău de pescar nici nu și-ar da seama.
Închide ușa, mamă.
Deși i-a prostit pe ăia de la controlul pescarilor.
Cât de multe ai face pentru ea ?
Și tu mă testezi ?
Scuză-mă.
De ce ți se spune clovnul Circus ?
Pentru că am fost un clovn ani buni.
Beam.
Ce te-a făcut să te oprești ?
Annie.
M-am întors după o săptămână de pescuit și am găsit-o inconștientă.
Mama ei era mută de beată.
M-am gândit că ar fi mai bine ca unul din noi să fie treaz.
Apoi m-a dat afară.
N-ai putut s-o iei pe Annie cu tine ?
Asta e Irlanda.
Bărbații ca mine nu obțin custodia.
- O căuta. - Cine ?
- Un bărbat. - Unul brunet ?
- Da. - Doar nu i-ai spus...
- Cum o cheamă ? - Ondine.
Nu așa i-a spus el.
- Bărbații ca tine ? - Pescari.
Te-ai uscat ?
Annie nu ți-a spus ?
Când o selkie face dragoste cu un pescar, ea plânge... cu lacrimi sărate.
Ai spus că ai murit. În apă.
Câte vieți ai ?
Pentru tine, nenumărate.
Mă numesc Syracuse și sunt alcoolic.
Și n-ai mai băut de doi ani, șapte luni și...
... 21 de zile.
- Te descurci bine, Syracuse. - E vorba de o fată, părinte.
Da, cea pe care ai întâlnit-o la pescuit.
Am scos-o din năvod.
Mie mi se pare destul de reală, Circus.
Syracuse.
Scuză-mă, Syracuse.
Ce-i cu ea ? Ai păcătuit cu ea, presupun ?
Bineînțeles.
Și presupun că nu vrei iertarea ?
- Nu. - Nu.
Atunci, de ce ești aici, Syracuse ?
Știi povestea despre regele care avea un secret ?
Îl înnebunea, așa că i-a spus secretul unui copac.
Bun, atunci, să ne prefacem că sunt un copac.
Îmi aduce noroc.
Și nu știu de ce.
Mă tem, părinte,
pentru că...
... încep să am speranțe.
Niciodată n-ar trebui să ne pierdem speranța, Syracuse.
Era înecată, părinte. Năvodul meu a readus-o la viață.
- E lipsit de sens. - Știu.
Nimic nu are sens, de aia mă tem.
Știu că se va întâmpla ceva... Ceva... minunat sau groaznic...
Pentru că e genul ăla de fată.
E genul acela de persoană.
Ăsta e secretul meu.
Ce fel de copac ești, părinte ?
Presupun că un stejar.
Nu pari mai degrabă unul din care se fac lucruri sfinte ?
Da...
Atâta timp cât ești un copac...
Tu ești Syracuse ?
- Da. - Syracuse, pescarul ?
- Care-i treaba ? - Ai un foc ?
Fata de pe vas... Cum îi spui ?
Mascota mea ?
- Erai supărată aseară ? - Nu prea tare.
- Mama spunea că erai. - Își imaginează tot felul de lucruri.
Tu-ți imaginezi ceva, tată ?
Las asta pe seama ta.
De prea multe ori am făcut-o doar eu.
Sângele meu merge de aici, acolo.
Încerc să-mi imaginez un sfârșit fericit.
E greu.
În unele zile e greu.
Unde-i toată lumea ?
Doamne ! Sunt în oraș, la concursul de bărci !
- La concurs ? - Da.
Vine o formație să cânte, în deschiderea nocturnă.
Mama mi-a spus, dar am uitat.
- Ai cheie ? - Da, dar am uitat-o înăuntru.
Annie !
Hai.
Ei pe unde mai beau acum ?
La Skipper.
- Am terminat, mamă. - Bravo.
Ai grijă, nu servesc scursori pe aici.
Dă-mi doar cheile, Maura. O duc acasă.
Va fi în regulă. Niciun bar n-a rănit pe cineva.
- Te rog, Maura. - Ai curățat și tu câteva, la vremea ta.
- O duc la mine. - Întoarce-te la rulota ta afurisită.
Acasă la sirena ta, Circus, da ?
Și-a tras iubită din apă !
- Annie ! - Voi fi bine.
Du-te, tată.
- Două lovituri. - Două lovituri, zici ?
Lovitura mea...
La naiba !
Ondine !
Nu îmi acorzi șapte ani ?
Îți amintești de bărbatul-selkie ?
Soțul.
- E aici. - Și o duce înapoi ?
Da.
Să mergem cu ăsta acasă, nu ?
Un tip a făcut un accident cu unul din ăsta în Glasgow.
Serios. Ai alcoolemia peste limită.
Și ce, vrei să mergi pe jos ?
Uite, păpușă, nu ești în stare să conduci un vehicul.
O să merg încet.
Spune-i să dispară.
- Mi-aș dori să pot. - Dorește-ți, atunci.
Nu pot.
Poți îndeplini o dorință.
Ești sigur ?
Annie așa spunea.
Bine.
Îmi doresc să nu fi fost bolnavă.
Și eu.
Dar îmi doresc și să rămâi.
Asta înseamnă două dorințe.
Una pentru tine, una pentru mine.
Ți-ai pus centura, dragă ?
O să ne oprească poliția, dacă nu.
Poate totul e doar o minciună.
Poate te-ai aruncat în mare să scapi de o căsnicie ratată.
Ai crede asta ?
Am crezut cândva.
Ce s-a întâmplat ?
M-am udat, mi-am venit în fire și m-am lăsat de băut.
Nu asta-i povestea, totuși.
Care e, atunci ?
Cum spunea Annie. Sunt o selkie.
S-a întâmplat ceva.
Un accident.
Nu !
Annie !
Syracuse !
Iisuse, ce s-a întâmplat ?
Un accident groaznic, dar Annie e în regulă, da ?
Purtai centura, iubire ?
Ce s-a întâmplat ?
Nu știu, încă.
E în regulă, părinte ?
Mă rog la Domnul să fie.
O ducem în altă cameră. Urmați-mă.
E ceva în neregulă ?
- Unde o duc ? - Nu știu.
- Ce se întâmplă ? - O să vă explice doctorul.
Putem vorbi între patru ochi ?
Ce se întâmplă ?
- Alex avea card de donator. - Ce ?
Țesuturile se potrivesc. E ciudat, dar așa e.
Ești sigur ?
Haide.
De ce ești aici ?
Vorbești limba lor, acum ?
E mai ușoară decât a noastră.
Mi-am dorit să fii mort.
Niciunul dintre noi n-are atâta noroc.
Deci, marea te-a scuipat afară, nu ?
Mă poate înghiți din nou.
Nu e locul nostru aici. Nu ?
- Atunci ? Du-te acasă. - Nu pot.
- Poliția vrea să-mi vorbească. - Despre ce ?
A apărut de nicăieri. Beată. Ar trebui să vorbească cu ea, nu cu mine.
- Spune-le asta. - O să le spun.
- Apoi o să-mi spui tu... - Nimic.
Unde-i mama ?
Doarme, nu te poate veni acum.
Va veni mai târziu.
Unde-i Ondine ?
Ondine e pe aici.
O s-o vezi și pe ea.
Odihnește-te, doar. Odihnește-te.
Avea soție și trei copii în Scoția.
- Și unde sunt acum ? - Au spus să ne ocupăm noi.
Îmi pare rău că s-a întâmplat așa.
- Nu mă pot ierta. - Nu, e greu.
De ce nu dai vina pe mine ?
Pentru că, pentru prima oară, n-ai avut nimic de-a face cu asta.
- Și de ce mă simt ca și cum aș fi avut ? - Pentru că ești Circus.
Faci totul pe dos.
Tu nu erai în povestea asta.
Dar unde eram ?
Unde ești întotdeauna. Pe mare.
Ia-o pe Annie la tine, după ce se mai înzdrăvenește.
Până reușesc să trec peste asta. Acum nu sunt în stare.
- Bine. - Asta ți-ai dorit mereu, nu ?
- Da. - Atunci... ai reușit.
Dar n-o vreau pe femeia aia acolo.
- Și du-mă la parastasul lui, acum. - Nu pot.
Insist.
Două whisky-uri și gheață.
- Unul. - Două.
- Maura, eu nu beau. - Arată respect la funeraliile lui.
Scapă de ea, Circus.
- De cine ? - De iubita ta din apă.
Aduce noroc, apoi ghinion.
Încă două, Maggie.
De ce te uiți așa la mine ?
Pentru că tu ești o selkie. Iar eu sunt un alcoolic.
Ai reușit să dormi liniștită ?
Nu. El e undeva pe acolo.
Bun. Te duc acasă.
- Deci, ăla e soțul tău ? - Nu e soțul meu.
Ce este, atunci ?
Pește.
Ce-i aia ? E "selkie" în altă limbă ?
Uite, casa ta.
Vei fi în siguranță acolo.
Poți să-ți cânți cântecul.
- Cui să-l cânt ? - Mie.
- Hai ! Cântă ! Fă-le pe foci să danseze. - Nu pot.
- De ce nu ? - Pentru că ești beat.
Voi fi treaz spre dimineață.
O să mi-l poți cânta atunci.
Am pescuit aici ani de zile.
N-am știut niciodată de chestia asta cu selkie.
Poate chiar ești moartă, iar peștii te vor readuce la viață.
Da !
Și vrei să mă bântui ? Pentru totdeauna ?
Ce înseamnă "să te bântui" ? Ce înseamnă ?
Ce e ?
Fetele selkie nu beau ?
Ești în siguranță aici.
Nu-i așa ?
- Cum se simte Annie ? - Bine.
Și ea e în siguranță.
Mai am o sticlă la bord.
Syracuse !
Ce înseamnă "să te bântui" ?
E ceea ce faci tu...
Ce-mi faci mie !
Nu !
Syracuse !
Nu !
- Ce faci ? - Știu. Nu așa se termină poveștile.
Dar asta, da. Pentru că trebuie.
Ce adică ?
Adică genul tău și genul meu nu se potrivesc unul cu altul
Trebuie să-mi iau rămas bun.
De la cine ?
De la Annie.
Syracuse !
Salut, amice.
Sunt amicul tău, acum, nu ?
Da, ești.
Amicul meu de abstinență.
Unde erai aseară, când aveam nevoie de tine ?
- Ai început cu băutul din nou ? - Din greu !
Circus plin de prostii. Am făcut-o de oaie.
Înapoi la mahmureală, de-acum. Și are un gust de rahat.
Știi care-i problema mea, amice ?
Arăți ca naiba.
Ai nimerit-o, Sherlock.
Să dai peste nenorociri e ușor, Syracuse.
Ca să găsești fericirea trebuie să depui efort.
Care copac a spus asta ?
Cu siguranță un copac nu-ți va spune nimic.
Cum e cu fata ?
A plecat.
Și Annie ?
O să afle astăzi.
O să o iau acasă cu mine.
După asta, nu mai am scuze. Nu, amice ?
- Plângi ? - Nu.
Ba da, pot să văd.
Poate pentru că ești pe picioare, din nou.
Ești bine.
Unde-i Ondine ?
Ondine a trebuit să plece o vreme.
- De aceea plângi. - Nu, jur.
A venit soțul ei ?
- Probabil. - Pentru că a plecat.
Să-și vadă de treburile ei din mare.
- Dar se va întoarce, să știi. - Crezi ?
O știu. A lăsat ceva aici.
Ce ?
Cât e ora ?
13:30.
- De ce nu m-ai trezit ? - Pentru că dormeai ca un prunc.
- Credeam că sunt un prunc. - Nu arăți ca unul.
Vrei micul dejun ?
Prânzul.
Poftim, dragă.
- Annie, piesa aia... - Care ?
Cea de adineauri.
- E adevărată. - Sigur că e adevărată. Sigur Ros.
Annie, trebuie să plec, puțin.
- Te duc la mama ta. - Nu !
- Nu te pot lăsa singură. - Ba da. Nu pricepi că mă simt mai bine ?
Ești sigură ?
Ai niște treburi legate de mare, neterminate ?
Presupun...
Du-te, atunci. Am ce face aici, oricum.
Erau foci acolo. Se încălzeau la soare pe stânci.
Genul meu, nu ?
N-am spus asta.
Nu, dar o credeai.
Apoi a venit o furtună și s-au strecurat în apă una câte una.
Era cât pe ce să le urmez.
Ce te-a făcut să te răzgândești ?
Dar pe tine ?
A schimbat canalul televizorului
și am auzit cântecul tău.
N-a fost niciodată cântecul meu.
- Atunci, spune-mi... - Nu.
- Du-mă acasă. - Care-i casa ?
Tu ce crezi ?
Poți să-mi spui adevărul, acum ?
Adevărul ?
Adevărul e că sunt o creatură a mării, care și-a îngropat haina de focă,
după ce-a găsit o familie care să-i placă.
- Te rog. - Ăsta-i...
Ăsta-i un adevăr.
Nu vrei să știi adevărul.
Încearcă-mă.
Bine.
Sunt o pușcăriașă și o traficantă de droguri din România.
Vreau adevărul curat.
Ăsta-i adevărul curat.
Eram pe o barcă cu un kilogram de heroină în rucsac.
A apărut paza de coastă și Vladic m-a pus să înot cu drogurile.
- Vladic ? - Soțul meu selkie.
Peștele meu.
Era ca un monstru din poveștile cu zâne.
Dar nu putea să înoate.
Așa că m-a pus pe mine să intru în apă.
Eu am fost mereu o înotătoare bună.
Dar valurile voastre irlandeze m-au epuizat.
Am înotat ca niciodată.
Apoi am plutit...
Apoi m-am scufundat.
Era aproape o ușurare.
Mi-am spus: "Asta e, mor !"
Ăsta e adevărul.
Tu m-ai readus la viață.
Am găsit o rulotă, o familie.
Și acum s-au dus. Da ?
Rulota nu s-a dus nicăieri.
Care-i numele tău adevărat ?
E Ioana.
Ioana.
Spune-i că ai avut treburi legate de mare.
Treburi legate de mare...
- Annie ! - Nu i-am spus nimic.
Cui să-i spui ?
Nu-i adevărat, micuțo. Ne-ai spus despre cele șapte lacrimi,
și despre insula selkie, și despre cum a apărut Ondine din apă.
- Vladic. - Dar nimic important, jur...
Cele șapte lacrimi sunt importante, cu siguranță.
Și insula selkie.
Totuși, aș vrea să clarific unele detalii...
Vrei și tu ?
- Cine naiba ești tu ? - E Circus clovnul.
- Avem foci, insule selkie și un clovn ? - Arme, Vladic ?
Ești nebun ? Crezi că n-o să-ți dau ce vrei ?
- Ea e înotătoarea ? - Da, înot ca un pește.
Ea e cea care a pierdut-o ?
Ți-o dau înapoi. Dar pune chestia aia deoparte.
- Unde e ? - Ce ?
Vrea haina de focă, tată.
- Despre ce vorbește ? - Da, vreau haina ei de focă.
- Nu le-o da. - Trebuie.
- Atunci vei pleca... - Nu știm asta.
- Eu știu. - Spune-i.
- Ce să-i spun ? - Că nu-ți pasă de mine.
- Nu-mi pasă de ea. - Tot ceea ce vrei e haina.
- Ce spune ? - Ascultă-mă !
Mergem, dar pune aia deoparte.
- Te duc acolo. - Unde ?
Dă-mi-o mie.
- Aici. - Annie, vino aici.
Ce ? Era aici. Jur.
Stai ! Oprește-te.
Uită-te la mine, fetițo ! Nu mă face să te lovesc.
Spune-i, Annie...
... n-o să mai rămâi șapte ani, o să pleci...
Spune-le unde ai dus-o, înainte să rănească pe cineva, da ?
Nu vreau să pleci.
Dacă îmi spui unde ai dus-o, îți promit că voi rămâne.
- Cât timp ? - Cât timp o să vrei.
O să găsesc o slujbă pe un vas de pescuit. Orice. Doar spune-mi.
- Juri ? - Da.
În cușca pentru homari.
Ce cușcă pentru homari ?
Cea pentru depozitare. Acolo.
E plină de apă.
El nu e un selkie, nu ?
- Nu, nu e. - Dar tu ești.
Întotdeauna.
Nu știu să înot... Te rog.
- Deci, el n-a putut respira sub apă. - Nu, n-a putut.
Asta înseamnă că s-a înecat ?
Nu-ți face griji pentru asta, iubire.
Asta nu e o întâlnire a Alcoolicilor Anonimi ?
Nu știu.
Chestia e, părinte, că va apare în fața tribunalului săptămâna viitoare.
Și ?
Și nu are cetățenie.
Și ?
Suntem în confesional, părinte. Nu bârfim aici.
- Încă sunt un stejar. - Credeam că ești... cum îi spune ?
- Un frasin. - Un frasin.
Procurorul spunea că va fi deportată,
dacă nu obține cetățenia.
Înseamnă că trebuie să facă cerere la Ministerul Justiției.
Sau ar putea să se mărite.
Cine se va însura cu ea, Syracuse ?
Nu mi se pare că s-ar înghesui prea mulți, părinte.
- Eu nu mă pot însura cu ea. - Nu, tu ești un copac.
Exact.
Legat de haina de focă din apă, mi-a spus minciuni și despre asta.
Nu era una adevărată, nu ?
Pentru că aș fi vrut să rămână pentru totdeauna.
- Rămâne pentru totdeauna ? - Da, n-ai auzit ?
Se vor căsători săptămâna viitoare, să capete cetățenie.
Așa că mă tem că nu e o selkie adevărată.
Pentru că nu se poate însura cu o focă, nu ?
Nu, cu certitudine nu poate.
În niciun caz într-o ceremonie din lumea reală.
- Ceremonie ? - Da.
Adică cea pe care trebuie s-o facem.
Dacă a fost o focă, totuși, îi căsătorești ?
Eu ?
Dar în viețile tale anterioare ?
- Ești sigură că am avut așa ceva ? - Da.
Toată lumea are. E o chestie de amintire.
- Nu mai trage cu ochiul, da ? - Nu trag cu ochiul.
Adică, poate te-a mai văzut, dar...